vii mind kõrge kalju peale kuhu vaenlane ei saa vii mind kindla kantsi sisse mis jääb seisma lõpmata  selle kõrge kalju peale rajan õnnistuse ma ta on vanast ajast seisnud ja jääb seisma lõpmata  kui ka selle kalju vastu lained raskelt peksavad ei ma siiski tunne hirmu kalju vastu murduvad  üksnes selles kõrges kaljus on mu elu õnnistus kui kõik ilma vara lõpeb ta mu jäädav varandus 