ma tean mis mina usun mis kõikumata jääb kus julgesti ma asun kui maailm hukka läeb ma tean kes appi tõttab kui käes on surmaöö kui ebatarkus petab ja nurja läeb ta töö  ma tean mis kogu elus ei minust maha jää mu kojal kindel alus mis kadumist ei näe see on mu päästja tõotus ta selged sõnad kõik see linn kui kaljukindlus on minu varjupaik  kuis särab armupäike mu issand minule ta helkjas valgusläige viib varjud kaugele las tõusta tuuli palju ei siiski kõigu ma mu alus ja mu kalju on õnnistegija 