sa kõndima mind kutsud vee peal mis ohte täis ja tundmatu su leian salajasest paigast vees sügavas usk kindlust saab sinu nime hüüan ma mu pilk on laintest kõrgemal kui tõuseb torm jääb hing su rüppe puhkama sest kõigega sul kuulun ma on külluslik su arm neis laintes mul hoiad käest ja juhatad kus hirm mind täidab vajun käies seal kindlana jääd püsima püha vaim sind usaldan ja eal ei kahtle vee peal kõndides su poole kui kutsud mind ma tulen veel sügavamale mind vii kui eales varem sest mu usk võib olla kindel kui päästja juures olen