õudse mäekünka peal seisis põlatud rist mis maailmale pahanduseks oh kuis armastan nüüd seda risti kus kord suri issand mind lunastades  oh see rist mulle armsaks on saand selle vägi mind õndsaks on teind risti teotust ma siin kannatan kuni krooni kord pärida saan  oh see põlatud rist on nii auline tõest aga paljudel tundmatu veel püha jumala tall nõrkes kord selle all käies kolgata valudeteel  äraneedmisepuu imesaladusest elulootus mul õitsema lõi sest et issand ta peal suri kõikide eest seega pääste ka minule tõi  selle risti eest ma tahan rõõmuga ka häbi teotust siin kannatada kuni taeva ma läen sinna igavest jään rõõmu õndsust ja au pärima 