ma tõstan oma silmad taeva poole seal elab minu isa suures väes pean meeles tõotust mõtlen selle peale mind hüüa appi iga häda sees  ta loodud on kõik maa ja taeva täius ja üksi nende üle valitseb ta suure armu pikkus kõrgus laius mu puudust täidab ja mind valitseb  ma saan ta käest kõik mis mul iial vaja ja igal tunnil tema silm mind näeb ta kingib viimaks mulle rahumaja kus hing ta juurde igavesti jääb  ei karda ma kui nõtrus rõhub alla ma taevaisa laps ja pärija kui laps ma saan ka murest vaba olla ta üksi tahab muret pidada 