me elu on kui suvepäev kus valgust varju küll ja meilt ka kõige pikem päev kaob tuulekiirusel  kiirelt nagu päike vaob armuaeg käest meil kaob see mis õitseb hommikul närtsib enne õhtut veel  see elu ehk küll üürike on kallis külviaeg ta kogu meie elule on ainus armuaeg  sest alga peale aegsasti ja tööta hoolega pea tuleb öö kus midagi ei ükski teha saa  see selleks ennast valmistab kel käes on püha töö surm õnnistuseks talle saab ja päevaks surmaöö 