lambaid üheksakümmend üheksa kõrbes rahulikult sõi üks eksis eemale jooksis ta ja kaugele karjast jäi ta süngetes laantes eksis siis tee kaugele karjast teda viis tee kaugele karjast teda viis  veel on üheksakümmend üheksa vaata küllalt neid ju on ei vastab karjane kurb on ta kus eksinud tall küll on kui ohtlik mu tee küll olgugi ma otsin ja toon ta tagasi ma otsin ja toon ta tagasi  ega aimanud ükski ohte küll ei ka süngeid okasteid mis karjast ootasid urkais all ja raskusi ränki tõid kuid viimaks ta kuulis nõrka häält ja hukkuva lamba leidis sealt ja hukkuva lamba leidis sealt  miks on verega tee nii kastetud seda teinud karjane kes talle pärast on haavatud et kanda ta kodusse tõi vaeva ja haavu sünge öö sest raske nii oli päästetöö sest raske nii oli päästetöö   sõbrad naabrid nüüd laulge kõigest väest olge rõõmsad minuga et suutsin kiskuda surma käest nüüd eksinud talle ma teeb inglidki taevas rõõmsaks see et kadunud hing sai päästmise et kadunud hing sai päästmise 