kord kirkuse ja rõõmu hommik jõuab kui põgenevad varjud pimedad kui igavene selgus udud kaotab ja pimedus on päevaks muudetud  oo helge hommik igatsen sind näha maailma öös ja hädas ootan sind üks kiir su särast võib kõik valgeks teha kui öös ja üksilduses kulgeb ränd  ei enam leina kannatust siis leidu ei mingi mure näri hinge sees ei enam tormivood me vastu heitu ei enam seista lahkumise ees  siis saan ma näha mis nüüd aiman usus uut kodu taevas tõotatud maad kus vaikne rahu jäädav õndsus püsib ma vaba igast maisest paelast seal  küll õnnis on kui tervitab mind jeesus ta õrna pilku kohtab seal mu silm võin olla vaba päästetute hulgas mu ees on igaviku rõõmuilm 