issand vii mind allikale päike kõrbes kõrvetab sinu tiiva varjus jälle elujook mind jahutab  varja sa mind ise armas õnnistegija lumivalgeks pese oma kalli verega  juhtigu su kallis sõna minu pilgud sinule oma tiiva varjus anna eluleiba minule  kui mu kõrbetee siin vaevas lõpeb otsa viimati siis su tiiva varjus taevas hingan rahus õndsasti 